Egyetemre vagy főiskolára megy a gyerek? Ezekre a buktatókra minden szülőnek figyelnie kell
![](https://www.femcafe.hu/sites/default/files/styles/story_hero/public/default_images/image_not_found.jpg?itok=cxG_mT8U)
Az előző cikkben a pályaválasztás kérdéseivel és az arra adható szülői válaszokkal foglalkozott szakértőnk, Őri Júlia. Mostani írásában ennek megfelelően azt a helyzetet boncolgatja, ami a felvételi után következik.
Jelentős az eltérés az elvárásokban
Szerencsés esetben a sikeres felvételi lehetőséget teremt a fiatal számára, hogy ott folytassa tanulmányait, ahol szerette volna. Azon a szakon, azon az egyetemen, főiskolán, ami a kitűzött céljai között szerepelt. Ez nagy öröm az egész családnak, a kitartó munka meghozta a gyümölcsét. Még élvezi a nyár gondtalan lehetőségeit, és kellő izgalommal, kíváncsisággal várja az őszi iskolakezdést. Ám jó felkészülni arra is, hogy jelentős az eltérés a közép-és felsőfokú képzés elvárásait, kereteit illetően.
A középiskolában általában szoros tanterv mellett haladnak, rendszeres az ellenőrzés szóban és/vagy írásban. Nehezebb kitérni, nem teljesíteni a követelményeket. Sokkal intenzívebb a szülő és az iskola közötti kapcsolat is. Azt már sok szülő megélte, amikor üzentek neki, és bekérték az iskolába. Ilyenkor az esetek nagy részében nem a gyermekünk kiemelkedő teljesítményt méltatták a tanárok. De legalább nem év végén a bizonyítvány kiosztása során értesül arról a család és a gyerek, hogy az éves teljesítménye nem elég ahhoz, hogy a következő osztályba lépjen. Az ellenőrzés sokszor teher, de egyben fontos kapaszkodó is.
Mit célszerű tudatosítani magunkban?
Ehhez képest a felsőfokú képzés látszólag sokkal nagyobb szabadságot jelent, de talán éppen ezért sok buktatót is rejt. Nem kellően érett személyiség könnyen elveszik a vélt vagy valós nagy szabadságban. Mivel eltérő személyiségek vagyunk, másképp kezeljük, éljük meg a változást. Sok fiatal számára a felsőfokú képzés lehetősége maga a szabadság. Nem sokat görcsölnek, lazára veszik a dolgot. Sokszor ekkor költöznek el otthonról, lakást bérelnek, vagy kollégiumban sikerül helyet szerezniük. Carpe diem, hallom sokszor tőlük.
Mások nagyon tudnak szorongani az ismeretlen változások miatt. Nem tudják milyen lesz az új életük, félnek a régi, megszokott életüket elengedni, persze azért kíváncsian várják is az új lehetőségeket. Szülőként tudunk egyáltalán segíteni az ilyen szorongó gyerekünknek? A válasz az, hogy IGEN.